Edward Perrimont Cole májusban halt meg.
Szombat délután volt, és egy felhő sem volt az égen.
Nehéz összegezni egy-egy ember életének lényegét.
Egyesek azt mondanák, talán azokkal le- hetne megadni, akiket az ember hátrahagy.
Egyesek úgy hiszik, hogy a hittel.
Egyesek pedig azt, szeretettel.
Megint mások szerint az életnek egyáltalán nincs értéke.
RészemrőI...
...azoknak az embereknek a tükrében értékelheted az életed...
...akik a saját életüket a tiéddel értékelik.
Amit biztosan állíthatok, az az, hogy bármivel is mérjük...
...Edward Cole utolsó napjaiban többet élt meg ezen a földön...
mint amennyihez más embernek talán egy egész élet is kevés.
Tudom, hogy mikor meghalt, a szemei csukva voltak...
de a szíve nyitva állt.
Nevezze meg azt az 5 elnököt, akinek a vezetékneve H betűvel kezdődik..
H...
Warren D. Harding, Robert B. Hayes, Herbert Hover,
És a két Harrison, Benjamin and William Henry.
Azt hittem megfoglak a két Harrisons-szal.
Te beteg vagy, tudtad?
Ennyire nem vagyok beteg. És tudod kik voltak a feleségeik?
- Nem... - Én sem.
- Hey, buddy boy... - Igen...
- Mikor fejezed be azt a Camarot, te? - Tegnap.
Na, itt van neked mégegy... Ki találta fel a rádiót?
- Ez nehéz.. - Úgy érted főnök, végre, megfogtalak?
Nem tudom, hogy az a név kell e, akirőI hiszik, hogy feltalálta a rádiót...
vagy arra, aki valóban feltalálta azt.
- Hát, itt azt mondja... - Marconi, ugye?
- Igen... miért, nem ő találta fel? - Hát, így tartják, ő találta fel.
Nobel -díjat is kapott érte 1909-ben.
Az az igazság, hogy egy Nicolas Tesla nevű fickó...
...fektette le a rádió alapelveit 1896-ban.
Marconi ezeket az ötleteket használta az ő modelljéhez jópár évvel később.
Tesla harcolt Marconival, egészen annak 1943-as haláláig.
Még azévben a legfelsőbb bíróság megálla- pította, hogy a találmány nem Marconi-é.
És hogy Nicolas Tesla találta fel a rádiót.
- Carter. - Hát, nagy beteg lehetsz te!
Szia Jenny! Remek, mit mondtak, mikor?
Aha, és ez mit jelent?
Kopi Luwak... a világ legritkább itala.
Kortyoljon csak bele... gyerünk
Mr. Cole, a testület szeretné hallani az ajánlatát.
Jól van, csak egy pillanat.
Itt van, gyerünk...
Nos?
Igazán finom.
Igazán finom...
Mr. Cole... Uram?
Tudja mi az a filiszteus, Jim?
- Elnézést, Richard uram. - Igen,Phil jól van... Mutassa meg nekik.
Köszönöm elnök úr, és felügyelő tagok.
Mi, a Cole csoport tagjai úgy látjuk, a Wynnewood kórház hanyatlása
az igencsak számottevő helytelen irányítás egyenes következményének tekinthető.
- Már elnézését kérem, de... - A kiadás duplája a megengedettnek.
A jelenlegi kölcsönök, és az az egyéb hitelek...
az adományok és támogatások most jóval a ráta alá süllyedtek
a kutatások, a gyermekgyógyászat, az onkológia és az MRI területén.
15 olyan kórház van, melyeket a Cole Csoport az elmúlt hét évben sikeresen privatizált.
Mindet újjászervezték úgy, hogy mostmár
a közösséget a legmagasabb színvonalon láthatják el.
A meglehetősen erős személyzethiány ellenére is?
Inkább úgy mondanám, hogy az orvosaink...
Mi van az ágyakkal? Híresztelések szerint oly mértékben emelik a betegszámot
hogy az már túltelítettségnek számít.
- A betegek véleménye mindig is... - És azok az elsősegély-szobák, ahol...
Én kórházakat vezetek, nem gyógyfürdőket!
Két ágy per szoba, ez alól nincs kivétel.
Nézzék... lemondtam egy ebédet Michelle Pfeifferrel, hogy most itt lehessek.
Tehát, mellőzhetnénk ezt a felesleges erőItetett pózolgást?
Fiúk, lányok. Maguknak szükségük van rám, nekem nincs szükségem magukra.
Nos, itt van egy csinos csekk ebben a borítékban.
Értesítsenek, ha úgy döntenének, szeretnék beváltani..
Mr Cole, jól van?
Mit csinál itt?
Nem is tudom, az életemért küzdök, és maga?
Ööö, nos, csak meglepett, hogy...
Jobb ha jól kezelik, mert ha nem, itt fejek hullanak, errőI biztosíthatom...
Mondja meg Dr. Szarosagyúnak... hogy mindent tudni akarok a kezelésrőI...
amin keresztül akar vinni engem.
Ah... mit tesz ez a tüdőmmel, és hozzá jövő hónapban nagygyűlés is lesz!
Nem akarok úgy odamenni, hogy a torkomon egy lyukkal kelljen lélegeznem!
- Nem egészen ez fog történni. - Ki a fene ez az ember? Hol van Thomas?
- Itt vagyok uram. - Hello Tom.
Most át fogjuk tenni önt az ágyába.
Ezt magam is meg tudom tenni, még nem vagyok halott.
És most?
- Elbocsátottam én magát mostanában? - Az Oprah incidens óta nem..
- Az jó volt! - Igen, az volt.
- Ki ez? - Ki az ördög maga?
Ó, istenem... hol vagyok, a hullaházban?
Ekkor láttam Edward Cole-t először.
Kellemetlen alkalom volt, az biztos.
Utálom a csöveket!
Megőrülök, ha a fickó mellett fekve kell töltenem az következő pár hetet.
Mint valami zombi... olyan, mintha félig máris hulla lenne.
Nem kaphat saját szobát.
Az óriási PR problémákat okozna.
A legkevésbé sem érdekel ezek után az átkozott PR. Saját szobát akarok.
Ez az én kórházam, az Isten szerelmére.
Nekem ne mondja, hogy nem kaphatok külön szobát.
Ne vegye sértésnek, barátom.
Dehát nyilvánosság előtt számtalanszor kampányolt e mellett az elv mellett..
"Kórházakat üzemeltet, nem gyógyfürdőket"...
"Két ágy per szoba" "Nincs kivétel"
Azelőtt sosem voltam beteg!
Dr. Albert mindjárt itt lesz, hogy megnézze önt, rendben?
Megnézze..
Jézusom!
Thomas... ne engedje, hogy bénultan ébredjek fel!
Megteszek minden tőlem telhetőt.
Ez tényleg a maga kórháza?
Igen, nagyon is.
Akkor talán csináltathatna valamit a borsólevessel.
Az operáció napjára a rák annyira kiterjedt Edward szervezetében,
hogy az orvosok 5% esélyt adtak neki, hogy túléli.
De nem számoltak azzal, hogy mennyire elszánttá tették.
Nem is látogatták meg még eddig?
Még senkit nem látott, mióta visszahozták.
Na, ez pl. mégegy indok, miért nem hiányzik, hogy ápolónő voltam.
Mindig olyan szomorú így látni egy beteget..
teljesen magára hagyva egy ilyen operáció után!
Legalább csendben van.
- Rachel hívott ma reggel. - Valóban, hogy van?
Első hegedűsként próbál a következő szemeszterre a szimfónikusokkal!
Hát ez csodálatos.
- Hozzak neked még könyveket? - Nem kell, van elég.
Bevetted az esti gyógyszereidet?
- Igen, be. - És a párnáid jók?
Jól vagyok,Virginia, tényleg, minden rendben, köszönöm.
Maradhatok még egy kicsit, ha szeretnéd.
Nem sok értelme lenne. Mindketten használhatatlanok lennénk reggelre, nem?
Rendben?
Ok.
- Elment? - Hogy?
Mint egy afféle közegészségügyi szakértő,
én azt mondom, több ember hal meg látogatók miatt,
mint betegségektőI.
A 'Bogyókat' kérném 600-ért.
Ezt a svéd bogyót úgy is ismerik, mint a tehén-bogyót...
- Mi az a Lincoln-bogyó? - Mi az a Lincoln-bogyó?
- Helyes. - A 'Bogyókat' kérném 800-ért.
1956 top 40-es listáján ez a Bogyó azt kérte BeethoventőI, hogy pörögjön..
- Ki az a Chuck Berry? - Ki az a Chuck Berry?
- Igen. - Hey...
- Hé... kapcsolja... kérem... - Oh... elnézést.
Mi az a Merida Trench?
- Jó reggelt, Edward. - Reggelt.
Hogy érzi magát?
- Hülye kérdés. - Hogy van az a sapka?
Nem is tudom, hogyan boldogulnék nélküle.
- A humor jó jel. - Kapja be.
Egy kis gorombáskodás, ez az egyik kedvenc imája, ugye?
- Igen... - Lássuk, itt mi van...
Ez rendben van. Rendben. Szóval, az operáció rendben zajlott.
Ok...
A jelenlegi agyi működés tisztának tűnik,
ezért most Schercoma-t alkalmazunk a teste többi részén.
Sajnos a vér-jelei nagyon magasak, úgyhogy
az első kör kemoterápiát szeretném elkezdeni ma reggel.
Szeretem a kemoterápia szagát reggelente.
Jó kis szag, mi?
Úgy érzem, győztem!
- Később megnézem önt úra! - Rendben!
Doktor úr... megnézné nekem kérem...
Sajnálom, nagyon késésben vagyok! Ki az orvosa?
- Dr. Given. - Rendben, szólni fogok neki!
Igazán nagyraértékelem!
Nagy barom, igaz?
Mik azok a Quart-ok?
Mióta van itt?
Hát, folyton ki-be az elmúlt pár hónapban...
Egy kísérleti kezelés alatt állok.
Mi az a Quadratic Egyenlet?
Mennyire borzalmas?
A kemoterápia?
Nem annyira, ha az ember nem bánja, hogy folyton hánynia kell,
hogy látja az ereit megfeketedni és hogy úgy érzi, mintha
a csontjai napalmból lennének.
- Szóval, mintha csak a tengerparton lenne. - Szóval akkor segít.
Minden ember másként reagál rá.
Ma estére meg fogja tudni.
Ma estére?
Figyeljen csak. Remélem, nem bánja, ha megkérdezem,
de mire való az a szerkentyű ön mögött?
Az egy kávégép. Kávét lehet készíteni vele.
És mi egyebet tud?
Mi egyebet kéne tudnia?
Tudta, hogy a kávét eredetlieg egy pásztor fedezte fel Etiópiában?
- Nem mondja. - De, ez az igazság.
A kecskék egyszer egy ismeretlen bokor bogyóit majszolgatták,
majd utána sokáig csak futkorásztak és ugráltak, mint amik megbolondultak.
Ezért a pásztor elvitt néhány ágat a bokorról a helyi kolostorba,
ahol az apátok elhatározták, hogy megsütik őket.
A bogyók elkezdtek égni, a bennük lévő bab pedig olyan kellemes illatot árasztott, hogy
ragut főztek belőle.
Ragut?
Aztán a következő pár száz évben elterjedt Arábiában, Európában,
sőt, még Szumátrában is, mint az a vacakja is ott.
- Kopi Luwaknak hívják. - Tudom mi a neve.
Igazán?
Attól nem kell tartania, hogy rajtakap, hogy azt a szart iszom.
- Kóstolta már valaha? - Nem,az instantot kedvelem, barátom.
Itt, kérem...
- Köszönöm. - Nem tesz semmit.
Mióta vannak meg ezek a szeplői?
Mióta az eszemet tudom.
Nagyon helyes szeplők.
Oké, van itt egy kis pármai sonka, dinnye,
mozzarella, és borjúpástétom.
Hoztam egy kis kekszet és...
Biztos, hogy ezt mind meg akarod enni?
Ez a terv.
Mi az?
Oh.. Szeretné, ha Thomas önnnek is készítene egy tálat?
- Tommy készíts még egy tálat... ööö - Carter.
- Keresztnév, vagy vezeték? - Kereszt.
Igazán, érdekes.
Szóval, kér rágnivalót?
- Nem, köszönöm, inkább kihagynám. - Biztos?
Hmm... isteni.
A legjobb Los Angelesben.
Már nem lesz többé a legjobb Los Angelesben.
Istenem.
A boldog emberek szívrohamot kapnak.
- Barátaim. - Mr.. Cole.
Ne is figyeljenek rám... csak magamban beszélgetek.
Ezt Kay küldi.
Azt mondja, ő is autószerelő szeretne lenni, ha felnő, mint a nagyapja.
Remélem lebeszélted.
Megpróbáltam.
- Mi van benne? - Egy Shelby 350.
- Mindig is szerettem volna egyet. - Igen. Kay emlékezett.
Anya úgy gondolja, nem pihensz eleget.
Szeret téged, Papa.
Ok...
Hívj, ha megvannak a teszt-eredményeid.
Már ha meglesznek valaha egyáltalán...
Vigyázz magadra.
- Ő a legidősebb gyereked? - Igen.
- Mi a foglalkozása? - Roger adóellenőr.
Itt van.
Az öccse, Lee mérnök.
És ki ez a szép kislány?
Ő Rachel,a legfiatalabb hármójuk közül.
- Jó nagy korkülönbség van köztük. - Igen, ő meglepetés volt.
Épp hogy a fiúk kirepültek a fészekbőI, jött ő.
Kiváló hegedűművész.
Neked vannak gyerekeid?
A kapcsolataim... sosem tartottak elég soká.
Rá se ránts. Én már kettőnk helyett is elég ideje vagyok házas.
És, hogy működik a dolog?
- Működik. - Hát az nagyon jó, igaz?
Ezért találták fel a villanykapcsolót is, igaz?
Ne ítélj el, szeretek én házas lennni...
Az is voltam, négyszer. A probléma az, hogy szingli is szeretek lenni.
Nehéz a kettőt egyszerre csinálni.
Senki nem tökéletes.
Az egyetlen sikeres házasságomat a munkával kötöttem.
16 éves koromban kezdtem el keresni.
És ez voltam én... azóta se hagytam abba.
Meg fogok őrülni.
Én történész professzor akartam lenni.
Senki sem tökéletes.
2 hónapja jártam a városi főiskolára, mielőtt Virginia közölte a hírt...
és aztán... tudod... ott állni fiatalon...
feketén... leégve... gyerekre várva...
szóval elvállaltam az első tisztességes adandó munkát...
Aztán visszamentem volna a főiskolára... de 45 év rettentő gyorsan elszállt...
Mint a füst a kulcslyukon...
Miért nem csinálja ezt akkor, mikor alszom Micsoda pazarlás...
Talán mindkettőnket meg akar ölni...
- Bármi megtörténhet. - Gin.
Mi vagy te, az ördög?
Mi van, ha már elvesztettem a tudatom?
Nem, jézusom... nem... nem imádkozom.. nem
csak magamban beszélek...
Gondoltál már arra, hogy öngyilkosságot követsz el?
Öngyilkosságot, én?
Nem!
- Igen. Ez az első szint. - Micsoda?
- 5 szint van. - A kétség,
a düh, a lázadás, a depresszió és az elfogadás.
Igen. És persze, nem gondolod, hogy öngyilkos leszel,
hiszen az első szakaszban vagy, a kétségbevonáséban.
- És te melyikben vagy? - A kétségbevonáséban.
- És te gondolkodsz az öngyilkosságon? - Rendben, figyelj, ez csak egy...
Úgy tűnik, erre már nem lesz szüksége többé.
- Ennyi volt? - Igen, ez volt a negyedik és az utolsó.
És most mi következik?
Először a teszt eredményeit kell átnézni, aztán meglátjuk, hol állunk.
- Ez meddig fog tartani? - Eltart egy ideig.
Amint látom doktor Givent, szólok neki, hogy adja oda önnek a továbbiak tervét.
Egy óráig még itt leszek. Szüksége van valamire?
Egy hibátlan egészségügyi leletre, ha lehet.
- Tartson ki,Carter. - Azt teszem.
Üsd már ki az istenért!
Látod, ez a probléma a mai játékkal.
Nincs kellő alapozás.
Olvastad az Életem történetét?
- William Saroyan. - Igen "Nincsen alap,
végig, az úton,
ha majd felnövünk... " Mit csinálsz?
Oh... Firkálgatok.
- Firkálgatsz? Mit? - Semmit, csak firkálgatok.
Oh... igen, ezt kell csinálni!
Ott egy csúszó ember, egy fickóval a 3-on.
Ezek a mai srácok...
Fülhallgató. Magamban beszélek már megint.
- Edward? - Doki.
- Hogy vagyunk? - Hülye kérdés.
Itt vannak a teszt-eredményei.
Egyenesen... ööö
6 hónap.
Kis szerencsével talán egy év.
Van egy kísérleti program, amire úgy gondoljuk, felvennénk önt...
és nem akarom hiú reményekkel táplálni, de azt hiszem ön alkalmas, és...
Héj, doki...
Takarja a képet.
Elnézést.
Amúgy, Edward, ha bármilyen kérdése van...
...akár napközben, akár éjjel, tudja, hol talál.
- Egy kérdést. - Hogyne, természetesen.
Carter, van valami kérdésed a doktor úrhoz?
Ööö.. nem ismerem Mr. Chamberst.
Hát akkor ismerje meg.
Én csak szeretném tudni, mik az esélyeim.
Természetesen. Megnézem a kórlapját.
Köszönöm!
Edward?
Edward...
Egyszer készítettek egy felmérést.
Megkérdezték 1000 embertőI, hogy
ha lehetne, szeretnék-e tudni előre, hogy pontosan mikor fognak meghalni.
96%- uk azt válaszolta, hogy nem.
Én mindig a maradék 4%- kal rokonszenveztem inkább.
Azt gondoltam, felszabadítólag hathatna, ha
lehetne tudni, mennyi idővel tudunk gazdálkodni.
Aztán kiderült, egyáltalán nem hat úgy.
Van kedved kártyázni?
Azt hittem már sose kérdezed meg.
A felkelő nap sugarai.
Vagy az.
Hadd nézzem csak.
Thomas, hívja fel Marie-t a Christie's - nél kérem, és mondja meg neki...
...hogy nem fogok licitálni ebben a szezonban.
Értem.
Uram, nem szeretnék kíméletlennek tűnni, de
mit szeretne, hogyan kezeljem a...
Halálom? Kezelje úgy, mintha a sajátja lenne.
Szóval, hagyjam a pénzem az asszisztensemre?
Menjen és hozzon abból a mandulás croissant-ból, amit szeretek.
És nehogy vegyen zöld banánt!
- Mit csinálsz? - Mi ez?
- Add vissza. - Mi ez?
Add vissza!
A földön találtam, nem gondoltam, hogy államtitok.
Az első éves egyetemi filozófia- professzorom találta ki ezt a feladatot,
ezt az előre gondolkodást, amit elpatkolási listának nevezett el.
Azt akarta, készítsünk egy listát, amiben leírjuk...
...mit szeretnénk véghezvinni az életünkben, mielőtt...
...elpatkolunk. Édes!
Olyanokat írtam, hogy kéne 1 millió dollár, szeretnék fekete elnök lenni...
Tudod, egy fiatalember vágyait.
Most szerettem volna újraírni a listát. De aztán...
"Szeretnék egy vadidegent a jó útra segíteni"
"A sírásig nevetni".
Nem szeretnék ítélkezni, de ez borzasztó gyenge.
Hát...
De mostmár mindegy is.
Szeretnék ezeknek a totál ellentétével fellépni.
- Mit csinálsz? - Egy picikét átírom, ennyi.
Úgy értem, nem szeretnél egy kicsit golyózni?
Fegyvert pufogtatni, szórakozni egy kicsit?
Ez nem a fegyver-pufogtatásról szól, semmi ilyesmi. Nem érted a lényegét!
Mi az ördögöt értesz az alatt, hogy "látni valami fenségeset"?
Voltál már a Himalayán?
"Egy Shelby Mustangot vezetni", ez nem rossz.
Nekem is van egy, ez az!
Mit szólsz az "ejtőernyőzni"- hez?
Azt mondja hogy.
No most már haladunk. Lássuk csak...
"Megcsókolni a világ legszebb lányát"
- Ezt mégis hogyan képzeled? - Nagy mennyiségben.
"Tetkót csináltatni". Ezek a legnagyobb ambícióid?
Edward, én sokkal mélyebbre szálltam magamban, mint te.
Könnyű mélynek és frissnek lenni filozófiailag.
Mit mond Dr. Hahn? Hónapjaink vannak hátra, igaz?
- Talán egy év. - Azt mondod 45 év hamar elszállt?
Ezeket valóra válthatnánk. Meg kéne csinálnunk...
- Nem, én... - A pénzen ne gondolkodj.
Másom sincs, csak pénzem.
- De... nem is tudom... - Mit nem tudsz?
Ezt szimbolikusan kell értelmezni.
- Mintha segítene... - Bla-bla-bla...
Metaforákról beszélsz, és még soha életedben nem lőttél egyet sem.
- Itt a lehetőség. - Lehetőség mire?
Bolondot csinálni magamból?
Sosem késő.
Mit gondolsz mi fog következni ezután?
Visszamegyek, és leülök hallgatni az embereket az üzletrőI
és a kamatokról beszélni,
mintha érdekelne az a halott pénz?
Te meg hazamész ünnepélyes keretek között meghalni
a többiek közé, akik mind azt nézik majd, hogyan haldokolsz, miközben
te azon leszel, hogy megnyugtasd őket? Ezt akarod?
Hogy részvéttel és szomorúsággal árasszanak el?
Hát, mert én nem... És a szíved mélyén Carter,
azt hiszem, te sem.
Egy csónakban evezünk... na ez milyen metafora?
Itt egy nagy lehetőség számunkra.
Lehetőség? Ez még a te mércéddel is kicsit túlzás!
Egyenlőre jól vagyunk, nem? Az életerőnk visszatér egy kis időre.
"Tünetmentesek vagyunk". Ezt mondja doki.
Nos, szerintem, fekhetünk itt, és várhatjuk, hogy valami csoda történjen valami
szaros tudományos kísérletezés folytán...
vagy... akcióba lendülhetnénk egy kicsit!
- Ejtőernyőzni, mi? - Rendben.
Milyen egy kórház ez meg? Sehol egy orvos egy mérföldön belül!
Virginia, beszélnünk kell.
Mit mondtak?
Mrs. Chambers, én most kettesben hagynám önöket. Bocsánat.
Nem jót.
Tudtam hogy az UCLA-ba kellett volna mennünk.
Az orvosok is jobbak... az utókezelés is jobb...
- Az sem változtatott volna semmin. - Azt te nem tudhatod.
Nem adjuk fel. Kell egy másik szakvélemény.
Virginia, hagyd.
Igen, az onkológiát legyen szíves, Dr. Petri irodáját.
- Virginia ne. - Engedd, hadd intézzem én.
Dr. Petri, Virginia Chambers, igen, így van...
Most el fogok menni egy időre.
- Mi a fenérőI beszélsz? - Arról, hogy Edward és én el fogunk menni.
Edward és te?
Elmentek... hová?
Nem várom el, hogy megértsd.
Ide figyelj... rohadtul igazad van, nem értelek.
Egyszerűen nem értem, hogyan adhatod fel csak így!
Hogyan adhatod fel... adhatod fel a küzdelmet?
- Virginia... - Miért nem mondod ezt a gyerekeidnek...
nézd csak meg, hogy viselnék, ha azt mondanád, hogy itthagyod őket.
Itthagyom őket?
Itthagyom őket! 45 évet töltöttem a kocsik motorháztetője alatt!
Hogy nekik ne kellejen, és nem is kellett!
Azt hiszem mostmár megérdemlek egy kis időt, amit magamra fordíthatok.
És mégis miért? Hogy lelépj egy vadidegennel?
- Ő nem vadidegen. - A feleséged vagyok!
Én pedig a férjed... és az ő apjuk, és nagyapa is vagyok.
- És autószerelő is vagyok. - Meg bolond is vagy.
Őrült vagy, aki megpróbál úgy tenni, mintha nem lenne rákos.
Sajnálom.
A férjem nem eladó.
Utál engem.
Te is utálsz?
Egyenlőre nem.
És hát elkezdődött...
Mindig is féltem repülőre szállni.
Most meg egy őrült szeszélye miatt ki fogok ugrani belőle!
Akarod?
Mit gondolsz, megtegyük?
Várj... hát meg kéne tenni.
A francba!
Egy szót se!
- ÜIjünk vissza a székbe, Kyle. - Bocsáss meg neki, Kyle.
- A kis nőcske miatt aggódik. - Ennek semmi köze a feleségemhez!
30 másodperc az ugrásig.
A 'folytatás' is ugyanilyen volt, semmiben sem támogatott.
A 'folytatás'?
A második Mrs. Edward Cole.
Istenem, az a nő gyűlölt engem.
Talán, mivel a 'folytatásnak' hívtad.
Jézusom Kyle, még sosem láttam ilyet.
15 másodperc.
Ne, ne, várjon, várjon, meg tudom csinálni.
Persze, hogy meg tudja.
Nem, tényleg, nem tudom.
- Nem az ugrás az, amitőI fél, hanem... - A fenébe is, persze, hogy nem.
Attól tart, hogy nem fog kinyílni az ejtőernyője...
és úgy fog kinézni a saját temetésén, mint egy Denver omlet.
Nem, a vészkart fogom használni, ha az ernyő nem nyílna ki.
Van tüdeje a fickónak.
Mindent bele... Geronimo...
Húzza meg azt a vacakot, húzza meg a kötelet.
Na mit szólsz... huh? Ez az élet.
Utálom a rohadt beledet!
Ugyan, hagyd csak, cuki fiú!
Melyiket húzza meg ezek közül az átkozott kötelek közül?
Hozzá ne nyúljon, még nem vagyunk esési zónán belül, felcsavarodhatunk egy...
- Ok, most húzza meg a kötelet. - De jó nekem, zuhanok...
A piros zónában vagyunk, húzza meg a fogantyút!
- De jó nekem, zuhanok a szerelembe... - Húzza meg azt az átkozott fogantyút!
Egyszer szerelmes voltam én.
Tommy, azért élünk, hogy máskor haljunk meg!
- Ez nagy szerencse számomra. - Nem vicc, Thomas.
Emlékezz az akaratodra. Közel vagy már hozzá.
Megengedi, hogy kérdezzek valamit?
Tommynak vagy Thomasnak hívják tulajdonképpen?
Hát, valójában Matthewnak, de ezt túlságosan bibliainak tartja.
Találtam valamit, gyertek!
- Ez bolond? - Attól függ.
Nos, meggondoltad?
Nem, én... nem tudok olyat kitalálni, amivel egy életre kidekoráltatnám magam.
Mi az, hogy egy életre? 5 perc múlva halottak leszünk.
- Micsoda? - Képletesen értve.
Tehát akkor semmi szövetségi zászló, semmi fekete Jézus...
- Nem, én... úgy értem... - Igen, persze... persze.
Miért tenném? Hogy megszentségtelenítsem vele a testem?
Mi, attól félsz talán, hogy nem fognak így eltemetni egy zsidó temetőben?
Vagy a feleséged? Ez egy tetkó!
Ez nem olyan, mintha megcsalnád egy másik nővel!
Sosem voltam még más nővel.
Húúú...
Akkor ennek rajta kell lennie a listán.
Nem, nem, nem hiszem.
66 év... ember, te jó ég, egy jó nagy orgiát kéne csapnunk!
Nem.
Az orgia nem is olyan, mintha hűtlen lennél.
Nem!
Az... az olyan, mintha szakértelem végett csinálnád.
Nem!
Nekem nem is muszáj ott lennem.
Hello kedvesem.
Most vezetni fogod, vagy veszel neki egy szép ruhát?
Csak ismerkedünk egymással.
- Szerinted jól vagyunk ehhez? - Persze, hogy azok vagyunk!
- Amúgy meg, mi van, ha nem? - Csak ellenőriztem.
Gyerünk, velem vagy? Nézzük meg mit tud a kicsike.
Ah... ez az, jól csináljuk.
Úgy szólsz, mint egy kölyök, aki épp a diákbálra tart.
Te meg úgy, mintha egy remegő segget keresnél.
Remegő segget? Ho, ho, ho, nem tudsz te semmit...
Dehogynem, hozzád eleget, Sonny Jim.
Na ezt figyeld.
Próbálgatod, kinek nagyobb a töke?
És ehhez mit szólsz?
- Jézusom, mindkettőnket megölsz. - És akkor mi van?
Az isten verje meg...
Vigyázz csak... mert gonosz leszek.
Gonosz? Majd én megmutatom én neked, ki a gonosz...
ezt kapd ki... Te csirke.
Csirke?
Futhatsz előlem, de el nem bújhatsz.
Mit szeretnél csinálni ezekután?
Egyébként mennyi pénzed van neked?
Sose mondták még neked, hogy illetlenség arról beszélni, másnak mennyi pénze van?
Eddig nem is ismertem ilyet..
Gyógyít!
Ez egyszerűen leírhatatlanul gyönyörű.
A sarki jégsapkák felett repülünk, a sivárság otthona felett.
A csillagok. Ők valóban Isten legnagyszerűbb teremtményei.
Szóval úgy gondolod, hogy létezik vala- milyen formában, aki mindezt teremtette?
Te nem?
Úgy érted, hiszek-e, ha felnézek az égre, és ígérek-e ezt-azt...
Talán... aztán ez mind szépen elpusztul?
Nem.
Akkor, a Földön az emberiség 95%- a téved.
Az élet tanította ezt nekem: az emberek 95%- a mindig téved.
Ezt hitnek hívják.
Őszintén, szerintem irigy embereknek van csak hitük, nekem nem áll rá az agyam.
Talán a fejed már úton van.
Carter...
Száz ilyen beszélgetésünk volt már...
És minden egyes ilyen beszélgetés, mindig ugyanazokba a falakba ütközött.
Van-e ez a... cukormázas tündérmese, vagy nincs?
És soha, senkinek nem sikerült még átjutnia ezen a falon.
Hát... akkor te miben hiszel?
Én mindenféle hitet elutasítok.
Semmi 'Nagy durranás', semmi 'Univerzum-Irányító'?
Élünk és meghalunk, az élet kereke pedig csak forogtovább és tovább.
És mi van... ha tévedsz?
Nagyon szeretnék tévedni. Ha tévedek, győztem.
Nem hiszem, hogy ez így működik.
Carter, te nem állítasz dolgokat, te tudsz valami olyat, amit én nem.
Nem, nekem csak hitem van.
Hallelujah testvér, és kérlek, add ide a musárt.
- Tudod hogyan gyűjtik be a kaviárt, ugye? - Ne kímélj.
Mikor a nőstény tokhalat kifogják...
A halászoknak nagyon kell vigyázni, hogy stresszmentesen haljon meg az állat...
Mert ha csak a legkisebb veszélyt érzékeli is...
egy undorító váladékot fecskendez az ikrák közé.
Ez pont úgy hangzott, mintha a harmadik felségem mondta volna.
A nő azt hitte, a majonézt egy fáról szerzik.
De én meg tudtam szokni a gondolatot.
Ez szintén úgy hangzott, mintha ő mondta volna.
30 évvel ezelőtt jöttem ide.
Először egy fickóval.
Hát, ez igazán hízelgő.
De Emily 10. születésnapja volt a legjobb.
Ki az az Emily?
Egy kis... á...
Bár mostmár nem is olyan kicsi...
Van egy lányod? Én azt hittem, azt mondtad...
Nos... igen.. mikor, tudod te nem...
Röviden a történet lényege:
nem szoktam látni.
Mit csinálsz?
Itt az ideje.
- Nem nem nem. Húzd ki! - Miért?
- Húzd ki! - Miért?
Miért? Nincs 'miért'!.
- Mi a baj? - Elnézést.
Hová mész?
Mint egy fedélzeten.
Nézd... Carter.
Sajálom, tudom... néha kicsit erőszakoskodó vagyok, és én...
- Jézus Krisztus. - Nyugi, minden rendben...
A sapka teteje csak kilazult és kiszivárgott itt, ennyi.
Oh, hát,talán kórházba kéne vinnünk.
- Épp most pattantam meg onnan! - Ööö...
- Rendben, már elállt, nézd.. látod? - Igen, nagyszerű...
- Nézd itt... rendben van. - Csak azon tűnődtem...
Igen... huh...
Talán hívnom kéne egy... gyerünk egyenest az autóba...
- Gyerünk... gyerünk. - Okay.
- Hol van... hol van Tommy? - Itt van valahol...
Oh...
Mennyi pénzed van neked?
Hát, nem fogok elvérezni a szőnyegen.
Keresek... Keresek egy helyet, ahol egy jó kis forró fürdőt vehetek.
- És utána jobban leszek, mint valaha. - Igen, jól kell lenned.
Ok, csak még egy perc... ok.
Rendben... volt vele egy kis munka, de újraszerveztem mindent.
Holnap Kairo, Tanzania két napig, aztán Johannesburg szombaton.
És ahogy már korábban megegyeztünk, semmi bikaviadal és tigris-vadászat.
Thomas... igazán szeretném azt mondani, hogy maga pótolhatatlan.
De akkor hazudnék.
Én pedig igazán szeretném azt mondani, hogy ön nagyon nagylelkű ember...
és hogy imádom a munkám... De akkor én is hazudnék.
Visszavágás, ez így fair-play. Tudom, tőlem tanulta... gyors!
Edward! Imádok a fürdőszobádban lenni.
Ez a TV, Jeopardy.
Jeopardy... Franciául?
- Hello. - Mr. Cole?
Virginia Chambers.
Oh... igen, o... hello.
Engedje meg, hogy idehívjam Cartert önnek.
Nos, tulajdonképpen magával akarok beszélni.
Jól van?
Nos, igen... ő... jól van.
Megkérdezhetném, hol vannak most?
- Franciaországban, holnap pedig... - Adja vissza nekem!
Virginia, hívhatom Virginiának?
- Nem hiszem, hogy el tudnám intézni... - Nem az ő kedvéért mondom.
Mr. Cole... Egész felnőtt életemben nővérként dolgoztam.
KözelrőI néztem végig több emberi tragédiát...
...mint amennyit bármelyik nőnek valaha el kellett viselnie.
Fel vagyok készülve a férjem halálára.
Arra viszont nem, hogy elveszítsem őt akkor, mikor még él.
- Ki az a Howdy Dowdy? - Meg van... maga választ.
TV bábok 400-ért.
Ez a két Muppet szobatársa egymásnak, a hosszú ideig futó Szezám utcában.
- Ki az a Bert and Ernie? - Ki az a Bert and Ernie?
André vie...
- Ki az a Spiro Agnew? - Ki az a Spiro Agnew?
Hát... nagyon... furán nézel ki.
Most vagyok életemben először olyan kádban, aminek nincsenek sarkai.
Igazán?
Tudom... Carter, hogy... gondolkoztam.
Min... a katéter és minden egyéb.
Talán szüneteltetnünk kéne ezt az egészet egy ideig.
Ne csináld már... Már mondtam, ne aggódj, jól vagyok.
Most nem errőI van szó... nem errőI.
Csak attól félsz, cserben hagynál engem, ha nem jönnél velem.
Tudod, ez tényleg sokat segít nekem.
Beszéltél Virginiával, igaz?
Mit gondolsz, miért csinálom ezt?
Mert én beszéltelek rá, hogy csináld.
Edward, neked nagy befolyásod van, de azért ennyire nem.
Tudod...
Miután Rachel főiskolára ment, keletkezett valami űr...
Úgy értem... nem volt már megoldandó házi feladat, se a kis szövetségek...
beszámolók, iskolai ünnepélyek...
gyereksírások, verekedések, lehorzsolt térdek...
És 40 év után először, a korábbi "zajok" nélkül láttam Virginiát...
mindenféle... külső zavaró tényező nélkül...
És nem is emlékeztem... milyen érzés is volt...
az utcán sem mentünk anélkül, hogy ne fogtam volna közben a kezét.
Úgy értem...
Ugyanaz a nő volt, akibe beleszerettem, nem változott.
De valahogy... minden más volt.
Elvesztettünk valamit út közben.
Tudod...
Ki az a Charlie McCarthy?
- Candy. - Ki az a Charlie McCarthy?
Nézd... nézd... nézd... nézd!
Nagyon örültem, mikor Edward elhatározta...
...hogy mégis eltávolítja a 9.számú elemet a listáról.
"Kilőni a Nagy Macskát".
De a nagy puskával való lövöldözéshez ragaszkodott.
Egy lövés elégnek is bizonyult.
- Gin. - Persze, miért is ne.
Tudtad? Az egyetlen kutya, amelyet villámcsapás ért, itt élt, Egyiptomban?
Ó, bárcsak találkoztam volna veled, mielőtt meghalunk.
Tudod... technikailag... tulajdonképpen ki is húzhatunk 2 elemet.
"Látni a piramisokat"
És "Látni valami fennségeset".
Ez olyan fennséges, hogy ennél fennségesebb már nem is lehetne.
Csak várj, míg meg nem látod a hegyemet.
Oh, igen.
A hegyedet...
De addig is... ez sem rossz...
Tudod, az egyiptomiaknak volt egy gyönyörű hiedelmük velük kapcsolatban.
Mikor a lelkük elérkezik a mennyország kapujához...
...az Istenük 2 kérdést tesz fel nekik.
A válaszuk függvényében engedik be, vagy utasítják ki őket.
Ok... figyelek.
Mik voltak ezek?
- Találtál-e örömet az életedben? - Ah, ha...
Válaszolj a kérdésre.
Én? Válaszoljak a kérdésre, hogy találtam-e örömet az életemben?
- Igen. - A te életed hozott-e örömet mások életébe?
Oh... miféle kérdés ez... én, öö...
Nem tudom, öö... végiggondolni, mások hogyan értékelik ezt, huh...
Kérdezd meg őket.
Én téged kérdezlek.
Rendben.
Hadd magyarázzam ezt el így...
A szakítás és az ezt követő halálra-tisztázások után
Emily az anyjához költözött.
Tudod.. megpróbálsz a közelében maradni,de
ez végül az ünnepekre, telefonálásokra, születésnapi képeslapokra korlátozódik...
Tudod hogy van ez. Aztán...
Emily főiskolára megy...
Itt csatlakozik az egyik szegényeket, állatokat segítő mozgalomhoz, meg ilyesmi...
Találkozik egy sráccal, akibe elhatározza, hogy beleszeret.
Egy jóképű srácba, aki kapós... okos.
De volt valami gyanús benne, így...
Mikor azt mondta, eljegyezték egymást, megmondtam neki, hogy én ellenzem.
De mivel az ÉN lányom, természetesen
azért is hozzáment aztán. És mondanom sem kell, az esküvőre nem hívtak meg.
- Ez biztos fájt. - Úgy gondolod?
Mikor először megütötte, eljött hozzám.
Szét akartam loccsantani az agyát.
Ő nem hagyta.
Azt mondta, ő bosszantotta fel, és nem a fickó hibája volt.
Csak megivott néhány italt. Ő volt, aki kezdte a verekedést.
Mikor legközelebb megtörtént ugyanez, már nem jött el hozzám.
Az ex azt mondta nekem, jó újra hallani a hangját.
- Mit csináltál? - Amit minden apa tenne.
Elintéztem az ügyet.
Szóltam egy fickónak, aki szólt egy fickónak, aki az ilyesmiket intézi.
Nem tudom, ő mit mondott, mit tett, csak azt tudom, hogy nem ölte meg.
A lányom sose hallott többet felőle.
És erre hogy reagált?
Elhordott mindennek, amiket nem is hinnél, sőt, még annál is rosszabbaknak.
Azt mondta, számára halott vagyok.
Sokmindenre nem vagyok büszke, amit tettem.
De abban egészen biztos vagyok, hogy ezt újból ugyanúgy megtenném, szóval...
Ha nem jutnék be az egyiptomi mennybe, az azért lenne, mert a lányom gyűlöl.
Nos hát, azt hiszem, ez már csak így van.
Akárhogy is válaszolsz a két kérdésedre.
Hogy jutunk le errőI a síremlékrőI?
A császár felesége Chad Tehan volt, az 5. uralkodó császár.
És bár házasságuk előzetes megegyezésbőI jött létre, mély szerelem volt az övék.
A nő haláláig elválaszthatatlanok voltak, ami 14. gyermekük születésekor érte el.
Nem bánod, ha Ray-nek hívlak?
Nagyságos úr, Ray.
Figyelsz te egyáltalán bármire is, amit mondok?
Hogyne, 14 gyerek.
Követlek.
20 ezer önkéntes 22 évnyi munkája van abban, hogy ez a kápolna elkészült.
Minden négyzetcentimérterét maga a Sah tervezte.
- Szóval, ez az igaz szerelem. - Ez az igaz szerelem.
Hát az szép lehet.
Nem is tudom, megvenném-e ezt az egész 20 ezer önkéntes-bizniszt.
Mindig összezavarodok, ha a temetésem módján gondolkodom.
Vagyis, hogy: temessenek-e vagy inkább hamvasszanak.
Ha temetnének, tudom, már semmi értelme nem lenne,
de klausztrofóbiás vagyok.
Mi van, ha felébredek a föld alatt, és senki nem hall meg?
Még mindig azokkal a harangokkal csinálják a koporsókat?
Ah... nem hiszem.
Akkor hamvasztás.
Te mit csinálnál a hamvakkal? Eltemetettnéd, szétszóratnád,
a polcra tetetnéd, folyóban úsztatnád virágágyon?...
Mi van, ha érzem a lángokat?
Én biztosan hamvasztatni szeretném magam.
Talán le kéne fagyasztattni magunkat, mint ahogy Walt Disney.
Nem... hamvasztás.
A hamvakat betenni egy konzervdobozba, és eltemetni ott, ahol szép a kilátás.
Konzervdobozban?
Igen... Ki nem állhatom ezt a szót, hogy urna.
Valóban? Van valami különösebb érzésed a kriptával kapcsolatosan is esetleg?
Neem...
Nem... egy régi dióscsokis konzervdoboz tökéletesen megfelelne nekem.
Dióscsoki, a mennyei étek!
Neked is végig kell gondolnod majd, ha visszamentünk.
- Ne fogadj rá.. - Oh, tudom.
- Kopi Luwak. - Mi bajod van a Kopi Luwak-kal?
Túl elegáns az én ízlésemnek.
Oh igen... túl elegáns az én nagy uramnak, Raynek.
- Gin. - Az Isten verje meg.
Tiéd az összes kártya.
Ez az, nagyon jó!
- Yuh, huh... - Yea...
Sokkal fennségesebb lenne, ha láthatnánk.
Látod ezt az öreg nőt? Jó esély van rá, hogy előbb halunk meg, mint ő.
Boldogító gondolat!
Persze, neki ott a reinkarnáció, már ha működik az a rendszer.
A buddhisták úgy hiszik, mindig visszajövünk az életbe.
Föl-le mozogunk szinteket, attól függően, hogyan éltünk az életünkben.
Na látod, nálam pont itt ássák el magukat!
Úgy értem... egy csigának pl. mit kell tennie, hogy előre lépjen?
Tökéletes nyálkacsíkot kell húznia?
Nos... szar hírt akarnak hallani, vagy még szarabbat?
Hé, az elsőt.
Vihar van fennt.
Köszönjük a szenzációs hírt, Tom. Az ég világon semmit nem lehet látni.
Nem engedik, hogy felszálljunk, amíg ki nem tisztul az idő.
És mikorra várják, hogy kitisztuljon?
Jövő tavasszal... valamikor.
Ez a még szarabb hír, ha esetleg ezen tűnődne.
Hát...
Talán majd legközelebb.
Igen... jövő tavasszal.
Nos... és most mi legyen?
Hát... a hegyed valamit mondani akar nekünk.
- Mire akarsz kilyukadni? - Hogy talán már elég messzire eljutottunk.
Elég messzire? Elég messzire, már kinek?
O, nem, megmagyarázom.
A hegy nem nekünk mondja, hogy itt az ideje, hogy hazamenjünk.
A hegy NEKED mondja, hogy mondd NEKEM, hogy itt az ideje hogy ÉN hazamenjek.
- Igaz? - Igen.
Nem érdekel!
Miért nem aggódsz a saját életedért, és hagyd, hogy én is aggódjam a sajátomért.
- Ok. - Ok... ok, nem kell így begurulnod.
- Mi a következő? - A következő... Hong Kong.
Selyem öltönyök és fekete mogyorós fagyi.
A tibetiek Csomolungmának hívják, vagyis az illatok isten-anyjának.
A világ isten-anyjának, pontosabban.
A hagyományos, helyes fordításban.
Kijavítottak.
Adjon rumot, legyen szíves.
Kitalálom, ott volt.
Ö... ö, épp el kellett jönnöm, igazából..
Megpróbáltunk felmenni, de az idő...
Túl késő van már ebben a szezonban.
- Igen... ezt mondták nekem is. - Angelicának hívnak.
Igen, Carter.
Sajnálom, ez most borzalmasan fog hangzi, tudom, de
Nem túl előrehaladott életkorilag, hogy ilyen hatalmas hegyet másszon meg?
Előrehaladott... igen, ez is egy módja a kifejezésnek.
- Nos, én voltam fenn. - Valóban?
26000 lábig mentem fel, mikor vissza kellett fordulnunk.
Igazán?
- És milyen volt? - Hideg...
Leginkább... Napközben az ég inkább fekete, mint kék.
Nincs elég levegő, hogy visszaverje a fényt.
De éjjel... sosem látott még annyi csillagot.
Olyan, mintha éppen hogy nem tudá elkapni őket... olyan fényesek...
Olyanok, mintha apró kis lukak lennének... a mennyország padlóján.
Maga is hallotta?
Micsodát?
Olvastam egy férfiról, aki eljutott a csúcsig.
És ott a világ tetején állva,
megtapasztalta a mélységes csendet.
Olyan volt, mintha minden zaj eltűnt volna.
- És ekkor hallotta meg. - Mit?
A hegy hangját.
Azt mondta, olyan volt, mintha meghallotta volna Isten hangját.
Még sosem csináltam ilyet.
Ez most nagyon sablonosan fog hangzani, de...
Van fenn egy szobám.
Hát, ez...
Úgy értem... én...
Igazán nagyra értékelem, de... tudja... én.. én
Nagyon szerencsés nő.
Nos, én... én úgy gondolom, én vagyok a szerencsés.
Jó magának.
Tom... 3 dologra emlékezzen, ha megöregszik.
Sose hagyja el a fürdőszobát...
Never waste a hard on...
És sose higgyen a fingnak.
Észben tartom őket, míg el nem érem a rokkantságot, uram.
Jól van, helyes.
- Mennyünk haza. - Bocsánat, hogy?
- Mostmár haza akarok menni. - Nos... azt hittem...
És mi a helyzet a selyem öltönyökkel?
Ezt nagyon okosan kitaláltad, Edward.
Honnan tudtad, hogy nem fogok belemenni?
Nem gondoltam volna.
Büszke vagyok önre.
Senkit nem érdekel, mit gondol.
America.
Hé Tommy, ez nem Crenshawba megy.
Baleset van a tizesen, ezért mellékutakon jövünk.
Miért, mi most...?
Ó, Istenem.
Utánanéztem, arra az esetre, ha úgy döntenél...
- Ez a mag ötlete volt, Tom? - Nem, ez az én ötletem volt.
- Én beszéltem rá, hogy menjen bele. - Te beszélted rá.
Hé... várj egy percet, Edward... várj egy percet.
Edward... mitőI félsz ennyire?
Csak az, hogy elmeséltem neked a történetemet,
még nem jogosít fel arra, hogy részesedni is akarj belőle!
Ó, csak úgy, mint a nő a bárban?
- Az más. - Miben más, mondd?
- Mert az! - Miért az, mondd meg!
Fingod sincs róla ki vagyok!
Millárdos üzletet építettem fel a semmibőI.
Elnökök kérték a tanácsaimat, tisztelettel öveztek,
És rá kéne jöjjek, hogy ennek a kirándulásnak üzenete van számomra?
Hogy változzak meg?
Még is hogy képzeled ezt az egészet, Carter? Kopogok az ajtón,
Ő kinyitja, meglepett és mérges,
De én elmondom, hogy mennyire szeretem és hogy mennyire hiányzott...
És ó... amúgy hamarosan meg fogok halni...
Úgyhogy most szükségem lenne rád, mert nem akarok egyedül meghalni?
- Mindenki fél egyedül meghalni. - Én nem mindenki vagyok.
Én szórakozást akartam... ez lett volna mindig is a lényege.
Nem, nem száll be... hívjon taxit.
Drága, áldott Urunk, szeretnénk megköszönni ezt a napot,
hogy még egyszer együtt lehet itt a családunk.
Uram, csak szeretnénk megköszönni, hogy hazahoztad a férjem, és az apjukat.
- Sír? - Nem tudom.
Mindig olyan vidám volt.
Édesem, van kettőnk számára itt valamim.
Nem voltam biztos benne, hogy kell-e ez nekem.
- Tudod milyen rég volt? - Akarjam tudni?
Hát, még annál is régebben.
Tudod, úgy érzem magam, mint egy tinédzser.
Mint, mikor először voltunk együtt.
Ha tinédzserek lennénk, nem jönnénk ki a nappaliból.
Emlékszem az elsőre. Nem volt semmiféle lábujjhegyeskedés.
Olyan voltál rajtam, mint...
az a...
Carter? Ó... most bújócskázol velem, hah... ok...
Carter!
Ami 15%- os növekedést idézett elő a készpénz követelésekben...
...a Cole Medical eladását köetően.
Mr. Cole... Mr. Cole...
Olvasták valaha az Isteni Színjátékot?
Elnézést, hogy, uram?
Az Isteni Színjátékot, Dante Alighieri utazását a pokolba.
Talán szünetet kéne tartanunk.
Nincs szükségem szünetre. Az átmeneti javulás időszakában vagyok.
Az én istenverte orvosi csodámnak.
Egyszerűen csak azt kérdeztem, hogy olvsták-e az Isteni színjátékot.
Uram, telefonja van.
Tommy ne most.
Ezt most tényleg úgy gondolom, jobb lenne, ha felvenné.
Mit lehet várni?
O. Érinti az agyi területeket is.
Érinti? Operálható?
O, igen, de nem ez szeretnénk tenni.
Ah... Jézusom.
- Hogy van? - Jól van.
Oh, azt akarta, hogy adjam át ezt magának.
Igazából várnom kéne még, amíg... De.. aztán.. úgy gondoltam...
Sose hallgatott rám.
Miért épp most változtatna egy nyerő formulán?
Szarul nézel ki, Ray.
- Köszi. - Hogy gondoskodnak rólad?
A borsó leves még mindig ocsmány.
- Beszélni fogok a tulajjal. - Tedd azt.
Kaphatnék egy kis vizet?
Bármennyit, de inkább megyek, és hozok neked a limonádéból, rendben?
Még mindig azt az elegáns kávét iszod?
Miért, te is beszereztél belőle?
Olvasd el ezt.
Kopi Luwak, a világ legdrágább kávéja.
Noha egyesek számára a "Túl szép, hogy igaz legyen" kategóriába esik.
A szumátrai faluban, ahol a bab terem,
él egy vadmacskafaj.
Ezek a macskák megeszik a babot, megemésztik...
Majd kiürítik...
A falu lakói aztán begyűjtik és feldolgozzák a székletet.
A bab és a macskák gyomorsav ionjainak keveréke az, ami
a Kopi Luwak, egyedi ízét és aromáját adja.
Most csesztetsz?
A macskák!
Van egy tollad? Adj egy tollat.
"A sírásig nevetni".
Még nincs befejezve.
Ez nem egy-emberes dolog.
Attól tartok, az lesz.
Kész vagyunk.
Itt leszek, mikor visszajössz.
Örülök neki.
Kedves Edward:
Az elmúlt pár napban csak azon rágódtam, megírjam-e ezt a levelet, vagy ne.
Aztán végül arra jutottam, bizos megbánnám, ha nem tenném.
Tehát itt van.
Tudom, hogy mikor legutóbb találkoztunk, nem túl kedves hangnemben beszéltünk.
Semmiképp nem akartam volna, hogy így végződjön a kirándulásunk.
Úgy érzem, én vagyok a felelős ezért, és nagyon sajnálom.
De ha igazán őszinte akarok lenni, újra megtenném.
Virginia azt mondta, idegenként mentem el, és férjként jöttem haza.
Ezt neked köszönhetem.
Sehogy nem tudom visszafizetni neked mindazt, amit tőled kaptam.
Így ahelyett, hogy megpróbálnám, csak annyit kérek, hogy tégy meg valamit.
Találd meg az örömet az életedben.
A teféléid azt mondják, ők nem olyanok, mint mindenki más.
Nos, ez igaz, bizonyára nem vagytok olyanok, mint mindenki más.
De mindenki mindenki.
A lelkészem azt szokta mondani, az életünk olyan, mint a patakok.
Mind ugyanabba a folyóba folyik.
Bármilyen mennyország áll is előttünk a ködben, a vízesések alatt.
Hello, édes!
Találd meg az örömet az életedben, Edward.
"Megcsókolni a legszebb lányt a világon"
Drága barátom, csukd be a szemed.
És engedd, hogy a víz hazavigyen.
Jó napot! A nevem Edward Cole.
Nem igazán tudom, mit szokás mondani ilyen alkalmakkor.
Őszintén szólva...
Igyekeztem elkerülni ezeket.
A legegyszerűbben mondva: szerettem őt.
És nagyon hiányzik.
Carter és én együtt láttuk a világot.
Lenyűgöző...
Ha belegondolunk, három hónapja még vadidegenek voltunk egymásnak.
"Egy vadidegent a jó útra segíteni"
Remlélem nem hangzik önzően,
de életének elmúlt hónapjai
az én életem legjobb hónapjai voltak.
Megmentette az életemet, és ő ezt már azelőtt tudta, mielőtt én tudtam volna.
Nagyon büszke vagyok...
hogy ez az ember úgy gondolta, megéri megismernie engem.
Végülis...
Azt hiszem, bizton állíthatom, hogy mindketten örömet vittünk egymás életébe.
Így egy napon...
mikor végső nyughelyemre kerülök,
és egy bizonyos fallal szemben találok felébredni, melyen egy kapu áll...
Remélem Carter ott lesz...
Tanúskodni mellettem.
És megmutatja majd a túloldalra vezető köteleket.
Edward Perrimont Cole májusban halt meg.
Szombat délután volt, és egy felhő sem volt az égen.
81 éves volt.
"Látni valami fennségeset"
Még most sem állíthatom, hogy tudnám, mivel mérhető egy emberélet.
De egyet elmondhatok.
Tudom, hogy mikor meghalt, a szemei csukva voltak...
és a szíve nyitva állt.
És egészen biztos vagyok benne, hogy elégedett volt végső nyughelyével.
Mert egy hegyen lett eltemetve.
Ez pedig törvényellenes volt.
Fordította: emi